Skjut honom!
Skjut inte!
Hade du räknat, hade du vetat att jag inte hade fler kulor kvar.
Men ni kräk är ju alltid fegisar när det kommer till kritan.
- Du är inte död. - Inte än.
Aj, min rygg! Nästa gång är det din tur att falla ner.
- Hur får man bort ketchupfläckar? - Man låter bli att få dem.
Ungarna verkar uppskatta det.
Profit grundlades på guldfeberns tid år 1881 och hade tusen invånare.
700 fler än i dag.
PROFIT, MONTANA KOM SNART TILLBAKA
- Jag har lite gräs i bilen. - Bättre än att jobba.
- En annan gång. - Vad? Visst ja!
Uppför dig, så får du kanske bli sheriff Rövhåls vicesheriff.
Fin föreställning i dag, John.
Menar du den kl. 10, 11,13.30, 14.30, 15.30, 16.30 eller 17.15?
Du går upp i ditt arbete, John. Inte som de andra fjantarna.
- Men lev dig in i rollen lite mer. - Vad menar du, Bill?
Vi måste tro på storyn för att andra ska kunna tro på den.
Du är en tuff bandit, men du är också en fegis när det gäller.
- Jag har visst hört det där förut. - Ja, och jag är sheriff Bill Harris.
Du har hört ryktena om mig. När du möter mig blir du rädd.
- Nej, förresten. Skräckslagen. - Varför ger jag inte upp då?
När du kommer ut genom dörren vill jag se mer skräck.
- Kör en runda. - Jag har ledigt.
Jag betalar.
Ska du inte ge mig en rundvisning?
Där har du en vacker utsikt mot ingenting.
Där borta finns mer ingenting. 1889 hände ingenting här.
Och vi kommer att hamna i en återvändsgränd.
Tåget kör runt i en cirkel, så vi hamnar nog där vi började.
Korrekt.
Vi måste prata, raring. Jag börjar på universitetet till hösten.
- Jag fick beskedet i dag. - Grattis. Visste inte att du sökt in.
Jag ville inte att någon skulle veta det, i fall jag inte kom in.
Jaha, vi lär inte kunna återvända till Idaho igen.
- Du måste lära mig det tricket. - 'Tricket' är 50 års träning.
Ge mig din revolver.
Kan du hämta några patroner i lådan med silverbesticket?
Ett ovärdigt slut för en fin revolver.
Som en förgylld knallpistol.
Se om det finns nåt där du tror du kan träffa.
- Jag kan nog träffa flamingon. - Ful jävel, va?
Nej, sikta på skylten längre bort.
Jag kan ju försöka.
Tänk inte så mycket. Skjut som när du leker cowboy.
Okej.
Den hade ett visst affektionsvärde. Vi har hängt ihop länge.
- Du visste hon skulle dra till slut. - Ja, och falla för dig.
- Det kunde ha hänt. - Nej, det kunde det inte.
- Jag borde ha förutsett det. - Det var inte ditt fel. Det var hon.
- Vad fan är det? - En mobiltelefon jag vann i poker.
Såna grejer funkar inte bara sådär.
Du måste befinna dig i ett område som täcks av nätet.
Du måste köra 25 mil för att hitta det. Och du kör vilse efter två mil.
Jag kan kanske sälja den till Sharon. Den måste ju funka i Los Angeles.
- Din runda. - Nej, det är Johns.
Smokey, vems runda är det? Jag har precis köpt.
- Bittert det med tjejen, John. - Ryktet går, va?
Jag hörde det när du sa det till Pablo och Tim.
Två till?
Detta är en riktigt ynklig skitstad. Och jag har varit i många såna.
För att inte tala om dess ynkliga skitinvånare. Eller hur, Dog?
Du blir inte rånad ofta, va?
Med sex stamkunder har du väl inget i kassan som är värt att råna.
Men den är kanske värd besväret. Inramade saker brukar vara det.
Och jag gillar verkligen pistoler.
Någon som vill vara med i nyheterna?
Man har störst chans att komma med om man dör.
Personligen håller jag mig hellre passiv än blir en berömd idiot.
Minsann. En fin liten sak.
Ni kan lika gärna ligga kvar.
Precis vad jag trodde. Knappt värt att stjäla.
Du, bonnläppen. Tänker du bussa snutarna på oss?
Först ringer jag till doktorn. Du har visst skadat Smokey ordentligt.
Smokey hade glömt hur gammal han var. Har du sett min jacka?
- Iron Bandits. - Vet du vad det betyder?
Jag kan gissa det.
Blir en av oss gripen, kommer två dussin av samma sort hit.
Och så hittar vi den lille bögen som angivit oss och fimpar honom.
Bögens vänner och familj blir förmodligen också fimpade.
Fundera lite på det, medan du ringer efter en ambulans.
Håll ut, Smoke.
- Hur mycket stal de? - Fråga Smokey.
Men de tog hans revolver från 1895.
- Säker på att de var mc-killar? - De hade ryggmärken och bågar.
Tack, Hank. Skulle ni känna igen dem?
Visst.
- Jag såg honom bara bakifrån. - Allt gick så fort...
- Jag ser inte så bra. - Okej.
Men du såg dem, John.
- Jag tror det. - Något nytt om Smokey?
Han är på väg till sjukhuset i Eudora. Han är inte i livsfara.
Tack för hjälpen och kom tryggt hem. Vi ses senare.
Maura, när du får tid, kan du då ringa Cal Strother och säga-
- att de två rånarna från Smokeys är här. Tack.
- Upp med händerna. - Vad?
Ni är anhållna.
Gör det - annars måste jag skjuta er.
Hinner du träffa oss innan en av oss träffar dig?
Jag hinner träffa dig.
- Om den överhuvudtaget funkar. - Hur funkar den du stal?
Vad ska vi göra, Bart?
Han har trängt in oss i ett hörn, Dog.
Gå till fängelset och hämta handbojorna i montern.
Nu, raring.
Håll händerna på huvudet och lägg er ner. Rör ni händerna skjuter jag.
- Jag kommer tillbaka och hittar dig. - Vad väntar du på?
Ner på mage.
- Var fick du de nya kulorna från? - De följde med revolvern, Bart.
- Ja, du är ju en helt ny man i dag. - Händerna på ryggen.
Rör du dig, Dog, skjuter jag Bart.
Ta det lugnt, Dog. Vi återvänder tids nog.
- För varje minut blir hämnden värre. - Låt oss få det överstökat då.
Cal. Hank.
- Är det rånarna från Smokeys? - Ja, detta är Smokeys revolver.
Den här är Barts. Geväret tillhör den store.
Jag grep dem åt dig. Är det typ... okej?
- Visst, men hur? - Jag siktade på dem och... Tja...
- Med en revolver med lösa skott? - Ditt satans kräk!
Smart, John. Men snart kommer du att önska att du hade skjutit mig.
Ta den store.
Jag trodde att det skulle bli skottlossning.
Om ett par dagar? Nej då, det är helt okej.
Domaren kommer på onsdag. Lämna inte stan.
- Vad kommer att hända? - De ställs väl inför rätta i Eudora.
- Du tänker väl anmäla dem, va? - Ja, nu får vi löpa linan ut.
- Dig vill jag ogärna spela poker med. - Inte om jag är beväpnad åtminstone.
- Trodde inte att du skulle göra det. - Jag hann inte tänka mig för.
Plötsligt var de där, och så gjorde jag bara det.
Den pratglade påstår att han har rätt till ett samtal. Stämmer det?
- Jo, men håll ett öga på honom. - Men det ska visst vara privat.
- Du behöver ju inte smyglyssna. - Jag måste till jobbet.
- Får jag..? - Ja. Säg till om Dillman surar.
- Vad sägs om att bli vicesheriff? - Det är väl Hanks jobb?
- Jag behöver nån med kalla nerver. - Jag leker cowboy hela dagen.
Jag har inga planer på att testa nerverna igen på ett tag.
Meddela Sticky och skynda er hit.
John, får jag besvära dig?
Du gjorde mig till åtlöje där ute. Det känns väl riktigt bra, va?
Hur känns det själv?
Ta och fundera över vad jag sa om den där bögen i går.
Fundera över ditt öde, för detta är inget jämfört med vad som kommer.
Med den inställningen hoppas jag att du får ett långt fängelsestraff.
Sköt om dig.
- Lösa skott! Vilken tur du hade. - Vad ska du göra nu?
- Ingen aning. - Mr Dillman, ursäkta att jag är sen.
En journalist vill skriva om västern- hjälten som blev riktig hjälte.
- Jag spelar skurken. - Bill har bara rollen tillfälligt.
- Vi får väl se vad som händer. - Jag är inte ute efter Bills jobb.
John, Red Mountain har Wyatt Earps kusins grav.
Gamle Jaspers guldgruvestad kör spöktåg genom gruvan.
Spökstadskonkurrensen är tuff. Men en äkta hjälte kan hjälpa oss.
Vad sägs om en hedersparad för sheriff John Gray?
Det låter rätt pinsamt.
Hör på, ni därinne! Detta är sheriff Bill Harris!
Innan jag räknat till tre, kommer ni ut med händerna uppe.
Annars kommer jag in och hämtar er. Ett!
Två!
Tre!
Ut!
Jag ger mig, sheriff! Du är för bra!
Hör du mig? Jag ger mig.
- Dagens man. - Varför är alla så sura?
Du bröt mot regeln om att alla beter sig som får, men ingen säger det.
Du har påmint dem om att de i grund och botten är fegisar.
För hundra år sen skulle alla ha hindrat de där skurkarna.
I dag kan Smokey bli överfallen utan att någon rör ett finger.
De vänder sig snart mot dig, John. Så fort de får chansen.
- 22 dollar. - Var ligger polisstationen?
- Polisstationen? - Jag vill anmäla ett brott.
Kör över bron, så ser ni den.
- Hej, raring. Du har undvikit mig. - Är du förvånad?
Jag gillade ditt säkra sätt när du tog hand om de killarna.
- Jag har tänkt på detta hela dagen. - Du är en komplicerad kvinna.
Hade aldrig trott jag skulle bli så glad för att se er, era fula kräk.
- Besökstiden är över. - Det är Hanks jobb. Han borde veta.
Vad säger du, Bart?
Jag vill komma härifrån jävligt fort.
Hank, vad fan är det som händer?
- Det var den lokala polisstyrkan det. - Trevligt ställe.
Visst. Lite folklorestämning över det.
Hur kunde ni låta er fångas av dem?
Det ska vi ordna upp innan vi åker. Hitta en telefonkatalog och en karta.
- Är jag annorlunda än i morse? - Ja.
Det tycker inte jag. Varför tycker alla andra det?
Inte många skulle ha gjort vad du gjorde i dag.
- Du är speciell. - Om jag inte vill vara speciell då?
Varför uppför du dig som om du skämdes?
Jag vill inte sluta som en 60-åring-
- som bara sitter och snackar om sitt livs enda höjdpunkt.
Du skulle kanske resa ut och uppleva några fler höjdpunkter.
Kom. Jag kör dig hem.
Inte för att baktala honom, men jag har byggt upp rollen under lång tid.
Folk känner för sheriff Bill Harris. En amatör kan inte få fram det.
Jag har en teknik. Han följer sin instinkt.
Han reagerar bara, han agerar inte.
- Det är fler från det där gänget. - Tror du det?
Detta är en rätt stor bil.
Vi får säkert plats med alla våra saker i den om vi åker till L.A.
- Och sen då? - Du kunde skaffa ett jobb.
- Som vad? - Skådespelare.
Trams.
Raring, min lön är schyst, jag har parabol... Jag har det bra.
Visst.
Inget svar.
Då är han förmodligen inte hemma.
- Och det är väl bra? - Visst.
Visst, för då kan de inte hitta honom.
- Jag borde kanske ringa Cal. - Bra idé.
- Har ni några mynt? - Visst.
- Vad fan är det för oväsen? - Jag sitter i klistret, Gus.
- Mc-killarna. Jag körde från dem. - Förutom en.
- Har du telefon? - Nej.
Skitstövel. Lite högre.
- Kom nu, Gus. - I helvete heller.
- Det ligger ett gevär under sängen. - Varför?
I fall en nödsituation som denna skulle uppstå.
- Och en handgranat i skåpet. - Jag håller mig till geväret.
Jag ser dig!
Låter du mig få ha allt det roliga? Det är din duell.
Jag uppskattar hjälpen. Du var den förste jag tänkte på.
Kom ut, fegis!
- Har du fler patroner? - Ja, nånstans.
Skit i det. Se bara till att ditt är laddat.
Och träffa mig inte!
Synd att du fuskade. Jag var nyfiken på vem som skulle vinna.
Vad ska vi göra? Med tanke på all skadegörelse borde vi få döda honom.
Men det tycker inte John. Eller hur, John?
- Vi borde överlämna honom till Cal. - Det blir intressant.
Men först ska vi stänga in honom.
- Jag kan bli kvävd här inne. - Nej, ni har fixat ventilation.
Ser man på. Patronerna låg bakom skivorna ändå.
Vi eller dem. Jag anser att vi valde rätt.
Är det första gången för dig, Gus?
Det finns ett skäl till att jag bor här - utan telefon och brevlåda.
- Vill du ha detaljer? - Nej.
Jag kör bakom dig, i fall han skulle vara utbrytarkung också.
I så fall kör jag över honom.
John?
Hör du mig?
Du sjunker bara djupare och djupare ner i skiten.
Ja, jag hajar, John.
Det visar vem vi har att göra med.
Här står du med skurken utan att ha någon att överlämna honom till.
Han har inte stake nog för vad som väntar honom.
- Om inte, så har jag. - Ja. Därför ska jag fimpa dig med.
Okej. Jag fimpar dig, så fort jag få en ursäkt att göra det.
- Telefonen är död. - Och min kompis hämtar hela gänget.
- Om ett par timmar är det slut. - Vi byter bilar.
- Vart ska jag åka? - Hitta en telefon och ring polisen.
- Klarar du honom? - Jag gör vad jag måste göra.
Loppet är kört. Släpp mig. Kanske drar jag bara från stan.
Hur stor är chansen att det händer?
Geväret ligger därbak, och jag har lagt en present åt dig under sätet.
Tack, Gus.
- Ut. - Tänk om jag ber dig dra åt helvete?
Gör ett försök.
Nä, jag vill hellre se vart vi är på väg.
Just nu går det uppåt.
- Gus, har du sett John? - Ja, för tio minuter sen.
- Mår han bra? - Varför frågar ni?
Vi letade bara efter honom.
- Han skrämmer mig. - Ja. Jag går hem. Jag är full.
- Mår du bra? - Ja.
- Vi har stängt. - Jag ska låna din telefon.
- Den är död. - Jaså?
- Hallå där! - Jag lånar ett mynt bara.
- Den med? Då är det nog avbrott. - Hur länge har det stått på?
- Jag använde den för en timme sen. - Då måste jag köra till Lord's Creek.
- Mitt mynt då? - Det ligger i telefonen.
Jag hade inget emot de snutarna. De skötte bara sitt arbete.
- Men du dödade dem. - Det är mitt arbete. Det visste de.
- Men du skulle ha skött dig själv. - Ja, det är det folk säger.
Sätt dig mot bjälken där.
Gör det - annars slår jag dig med bössan tills du ser dubbelt.
Knappast, John.
Förr eller senare skulle det ske.
Du, John?
Gruvan är 100 år gammal. Ta det lugnt, annars störtar taket ner.
Det var en ordentlig smäll, bonnläpp.
- Många skulle önska att du var död. - Och?
Tvingas jag skjuta dig, kommer ingen att klandra mig.
Den tuffa stilen passar dig inte. Får jag säga en sak?
- Helst inte. - Du skulle vinna i en ärlig strid.
Du är lite snabbare. Och stark. Men jag skulle ändå vinna till slut.
Du slåss tills en av oss ger sig. Jag slåss tills en av oss dör.
Du kommer att fortsätta knocka mig och gå utan att slutföra jobbet.
Jag fortsätter resa mig upp och ge mig på dig tills jag dödar dig.
Det skulle låta mer hotfullt om du inte satt fastlåst.
Förr eller senare måste du släppa loss mig. Och då börjar det igen.
Vinner du, låser du fast mig igen. Sen väntar jag på nästa chans.
Skulle du lyckas få mig i fängelse-
- väntar jag i tio år, och sen kommer jag efter dig igen.
Du skryter en hel del tills någon har dig på kornet.
Jag vinner inte på att vara korkad.
Snutarna hittar aldrig dessa. Fråga inte varför. Har du eld?
Varför fråga när du själv har?
Jag testar dig bara.
Är John här? Han är inte hemma.
Och?
- Gjorde du inget? - Vad skulle jag göra?
- Vad gör Hank och Cal åt det? - Herre Gud!
Herre Gud!
Se upp!
Bind honom.
Du är en tuff jävel. Men jag är elakare än du är tuff.
- Det får vi väl reda på snart. - Det blir bara värre i fortsättningen.
Som läget är nu förhandlar du bara om rätten att få dö snabbt.
- Alla redo? - Ja. Har du fått något ur honom än?
Svara på frågorna i stället för att lägga ner möda på att ställa dem.
- Vad var det? - Pryor har lite kul med en brud.
Vi är mitt i en aktion. Då ska han inte syssla med sånt. Hämta honom!
Hälften av invånarna jobbar i spökstaden.
Pressa dem en och en till någon börjar prata.
- Det kan ta lite tid. - Man kan inte ringa eller åka iväg.
Vi har hela dagen på oss.
- Gode Gud! Gus! - Vad fan vill du, King?
Precis det du tog med dig in.
Kan du tänka dig vad ett gäng Mc-killar kan göra med en kvinna?
Låt oss se på hennes pattar.
Gus, det är ju rena jävla buffébordet!
- Okej. - Okej vadå?
- Uppe i bergen. Jag ska visa dig. - Ska jag följa med dig upp i bergen?
Du hittar inte där uppe själv. Men släpp henne först.
Då måste jag ju lita på dig, och det gör jag inte.
Ni följer med Gus. Hämta Lyle. Pryor, du också.
Försöker han med nåt, sparkar ni honom sönder och samman.
Hur uppför jag mig egentligen?
Inte? Varför gick du omkring med en revolver med lösa skott?
- Jag är med i westernshowen. - Klär ni ut er och har dueller?
Tja, sånt räknas väl som under- hållning i den här delen av landet.
- Det är ett jobb. - I helvete heller.
Det var väl ditt livs höjdpunkt? Rånet var ditt livs höjdpunkt.
- Fixar du såna höjdpunkter överallt? - Och ingen tackar mig.
Du måste förklara en sak för mig.
Du kan en hel del. Bra med händerna och snabb i tanken.
Vad fan gör du då här i världens rövhål?
- Du låter som min ex-tjej. - Aha, brickorna faller på plats.
En gång sa hon att jag är allergisk mot förändringar.
Jag skulle säga fantasilös. Rädd för det okända.
- I motsats till dig, va? - Alla är rädda för något.
Men jag ångrar inget.
Men du verkar ångra en hel del.
- Undrar var snutarna tar vägen? - De kommer.
Jag är inte så säker på det.
Bra idé, John. Ta reda på hur tuff du är.
Är det hemvärnet? Eller är det en Harley-träff?
När jag gick nerför Laredos gator
när jag gick runt i Laredo en dag
såg jag en cowboy helt klädd i vitt
helt klädd i vitt och lika kall som den dagen...
- Har du sett John? - Nej, inte Pablo heller.
God morgon, kära invånare!
- Sänk farten, gamling! - I så fall måste jag krypa.
Sänk farten, annars sänker jag den åt dig!
Amerikas ungdom är i urusel form.
Våra vänner ska komma ner med vår chef. Händer det, är allt lugnt.
Händer det inte, ställer vi till med det helvete ni står och tänker på.
Tar det lång tid, ställer vi till med ett litet helvete i ren irritation.
Någon som vill säga nåt, så att vi slipper en massa tråkigheter senare?
Jävla King att skicka upp mig hit! Det var jag som fann brudjäveln.
- Jag får snart en hjärtattack. - Kom igen. Den gamle klarar det.
Min vänsterarm är helt förlamad.
- Upp med händerna! - Du skämtar. Vi är fyra.
- Och ni vänder åt fel håll. - Skjut dem.
Lugn, vi kan prata om saken.
- Ge dig, så skjuter jag inte dig! - Ge dig, så skjuter jag inte dig!
Snacka på, så händer inget.
De har slutat skjuta.
- Hur tror du det gick? - Endera hållet.
Håll dig till pistolen, John. Du är rätt kass med geväret.
Han fick rätt om hjärtattacken. Jag undrade hur det skulle gå.
- Hur visste du var jag var? - Du är smart men inte nåt geni.
De är 20 stycken. Telefonlinjen är död och vägen är blockerad.
- Det tar timmar att hämta hjälp. - Då får jag väl vänta.
Nej... De har din flickvän.
Ni lägger ner möda på att hålla oss fångna, och ni vill bara ha er vän.
Det förstår jag fullständigt.
Men det finns ingen anledning att trakassera oss.
- Har du inte lyssnat alls? - Vi är arga på honom för det här.
Släpp oss, så går vi hem och ser på TV tills ni är borta.
Vore det inte lättare än att vakta oss allihopa?
- Har du aldrig hört talas om gisslan? - Vänta.
Ni har ju redan hans flickvän.
Hon är det enda han bryr sig om.
Hon betyder mer för honom än hela den här stan. Lyssnar du?
- Det har jag precis gjort. - Fint. Vi pratas vid senare.
- Vad pratade ni om? - Får de bara sin vän, åker de.
Tänker du hjälpa dem, Bill?
Hade inte John spelat hjälte, hade vi inte haft det här problemet.
- De dödade Cal och Hank! - För att få sina vänner fria!
Vems fel var det? John har uppfört sig mycket ansvarslöst.
- Ansvarslöst? - Vad har du sagt, Bill?
- Jag tänker på allas bästa. - Ditt jävla kräk!
Jag tar på mig ansvaret att få oss ur den här soppan.
Det kallas äkta hjältemod.
Någon kommer!
Då går vi över till plan B.
- Är det du som bestämmer här? - För tillfället.
- Jag har visst något du vill ha. - Hoppa på.
Hade jag velat fimpa dig, hade det redan hänt. Hoppa på.
Din första idé funkade inte så bra.
Går din nästa idé ut på att döda mig, så kom ihåg-
- att det finns över 400 gruvor. Endast jag vet vilken Bart finns i.
- Dödar du mig, svälter han ihjäl. - Du vill alltså göra en deal.
Det finns en polisstation 10 mil härifrån. Vi möts mitt emot den.
- Bart stiger ut, och ni kör er väg. - Bara sådär?
Efteråt anmäler jag er till polisen. Så håller ni er borta, antar jag.
Du har onekligen funderat ordentligt. Bara du inte har missat något.
- Vad skulle jag ha missat? - Vi kommer till det.
Vilken stämning, va?
Hon betyder visst en del för dig.
Hur vill du att vi ska göra?
Du och den gamle sköt två skurkar. De fyra på berget är väl också döda.
Vi åker inte förrän du är död. Du avgör hur många du vill ta med dig.
- Stenbrottet vid floden. - Åker vi vilse, frågar vi henne.
Jag är där om en halvtimma. Jag och Bart i utbyte mot henne.
Försök inte följa efter mig.
Tänker du dö för henne? Helvetes romantiskt.
Ännu mer romantiskt om jag tar några av er med mig.
I fall du tvivlar på att jag gör vad som krävs.
Bruden har alltså droppat dig-
- men du tänker rädda hennes liv och förmodligen dö på kuppen.
- Jag förväntar inte att du ska fatta. - Jag fattar utmärkt.
- Rånet gav oss 76 dollar. - För lite för en princips skull?
Det är för lite att dö för. Nej, John - du gillar det här.
Duellerna, hjälteglorian. Cowboy- grejen har stigit dig åt huvudet.
- Vore det du... - Skulle jag blåsa stan och tjejen.
Jag skulle skjuta Bart mitt emellan hans satans ögon.
Jag skulle ta bilen och köra. Då kan du överleva en timme till.
Du gör det lätt för mig att skjuta dig. Något du vill berätta?
Om jag trodde att du vågade, skulle vi prata om något annat.
Jag utjämnar bara skillnaden. Du är en amatör som muckar med proffs.
Räknar jag rätt, har vi redan sex döda proffs.
Skjut dem om ni måste, men spara några som gisslan.
Skit! De ska ut och döda, och här står vi.
King sa ju att vi fick skjuta några.
- Vem av dem? - De ser alla ut som offer.
Precis som att välja en hundvalp. Det är den som väljer dig.
Jag är glad för att ni äntligen vill lyssna...
- Ner på knä. - Nu.
Nu får ni se vad som händer om man ställer till besvär.
- Har ni konsulterat..? - Konsulterat? Vi är inte advokater.
Jag varnar er: Släpp vapnen.
Ni får som ni vill.
Sheriffen.
John behöver hjälp. Vem ställer upp?
- Jag hämtar hjälp. - Stan vimlar ju av hjältar.
Ni två!
För tusan!
Jag kan knappt vänta på att få se vad du tänker göra nu.
- Var i helvete kom den ifrån? - Skåpet. Ut.
Om någon blir dumdristig, hamnar vi alla i samma krater.
Jag tror du har fått allas uppmärksamhet.
Hör på! Sharon tar bilen och kör.
- Efteråt säkrar jag granaten igen. - Nej.
- Släpp Bart, så får hon köra. - På den punkten är vi oeniga.
- Vad säger du? - Jag lutar mot hans förslag.
King! Om något går snett, mejar ni ner kräket. Och hans ex-tjej.
Vet du vad du ska göra?
Ta bilen och kör direkt till Profit.
Stanna inte förrän du är framme. Allt kommer att ordna sig.
- Lita inte på det, ex-tjejen. - Litar du på mig?
Typiskt kvinnor, va! Att lämna dig i sticket, John.
Kom igen! Kom igen!
Åh nej!
Det var fan ta mig inte dåligt.
- Du var suverän. - Hur vågade du räkna med mig?
Omringad av knuttar och hand- granater hade du knappast något val.
Vart ska vi?
Kom igen!
Sprid er!
Gus, du är så jobbig.
Tusan också!
Ser man på!
Ni vänder er åt fel håll. Släpp vapnen, så får ni leva.
De verkar aldrig ta varningen på allvar.
- Han är därinne. - Vad gör du då härute?
Du har en Tech-9 och han har en revolver!
Kör hårt, chefen.
Jag är inte rädd för någon jävla bonnläpp!
Han är på taket!
John, jag har ett förslag.
Nu lägger jag fram det!
Man får verkligen valuta för pengarna!
- Alltid vi två till slut, va? - Just det.
Hur ska du slutföra det här? Anhålla mig igen?
Inget fängelse kan hindra mig att återvända - igen och igen.
Förmodligen inte.
Så ska det låta. Du har lyssnat på mig i alla fall.
I armen?
- Du vill bara inte lära dig, va? - Samma gäller visst för dig, Bart.
Vi följer John Grays fotspår, vilda västerns störste hjälte-
- som besegrade Svarte Bart och hans gäng. Kanske hittar ni en patron.
Alltid vi två till slut, va, Bart?
Just det, John. Hur ska du slutföra det här? Anhålla mig igen?
Inget fängelse kan hindra mig att återvända - igen och igen.
Kom an då... Om du vågar.
Tack. Nästa föreställning är kl. 15.
Inte dåligt, va?
Vi ville både skjuta Harris och få det att se jämbördigt ut.
Jag har fått nog av vapen. Det är visst dags för förändring.
- Sharon visade mig er nya båge. - Det låg ju en del och skräpade.
Ni ska tydligen ut på en längre resa.
Jag ger henne lift till Los Angeles och kollar på havet.
Och sen?
Text: Jakob Arvidsson SDI Media.
Ansvarig utgivare: Pia Grünler